Александър Пушкин
Ти вехнеш и мълчиш…

Превод от руски: Александър Миланов, —

chitanka.info

Ти вехнеш и мълчиш…[0]

Ти вехнеш и мълчиш; печал гръдта раздира;

на девствените устни усмивката замира,

Под твоята игла отдавна не цъфтят

цветчета. Дълги дни в безмълвие текат.

О аз познавам таз моминска мъка плаха —

очите ми отдавна в душата ти четяха.

Не можеш скри любов: и също като нас

вълнува любовта, девици нежни, вас.

Щастливи юноши! Но кой сред тях, кажи ни,

е хубавецът млад с очи дълбоко сини

и черни къдри? В свян навеждаш ти глава.

Мълчиш. Но бих могъл тозчас да назова

аз името му. Той случайно все минава

край твоя дом и взор в стъклата приковава.

Ти тайно чакаш там, но идва ли — търчиш

към стаята и тук незрима го следиш.

През празника на май под цъфналите вейки,

сред пищни колесници, с весел шум летейки,

не може никой друг с такава свобода

на коня да лети във вихрена езда.

[0] Напечатано в сборника избрани стихотворения, 1826 г. Свободен превод на стихотворението на Андре Шение „Jeune fille, ton cœur avec nous veut se taire.“ ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.